Till min dotter MingXia
London 14:30
- Hej, mamma. - Hej, gubben, jag har tråkiga nyheter.
Pappas tillstånd blir inte bättre. Du måste komma hit.
- Bad han dig ringa? - Han sa det inte rakt ut, men...
Vi sågs ju en kvart i somras, och vi hade inget att säga varann.
Det gäller hans våning, bankkonto, försäkringar, universitetet...
Din syster är i Australien och jag klarar det inte.
Jag hör med Gaëlle om hon kan ta ledigt.
Från Robert-kollektionen, "Vit sömn", Susan Scott. Vi börjar på 4000 pund.
Herren längst bak, 4500. 5000, herren vid mittgången.
Hej, älskling.
- År han sämre? - Jag måste åka till Montreal.
Jag meddelar herr White.
DE BARBARISKA INVASIONERNA
- Kristi lekamen. - Amen.
Ha en bra dag.
- Kristi lekamen. - Nej, tack.
Jag ska konfirmeras...
- Kristi lekamen. - Amen.
- Hur står det till med herr Desmarais? - Ingen aning, jag är inte Desmarais.
Jag är ledsen, men datorerna krånglar för jämnan.
- Constance Lazure. - Min fru Louise.
- Svårt att ha maken här? - Jag slängde ut honom för 15 år sen.
Om han är här eller i sin lägenhet och sätter på elever...
Du vet att jag inte "satt på" nån av mina elever på åratal.
- Raphaëlle Metellus var väl din elev? - Hon gick inte i min klass.
Du gav väl privatlektioner. "Ner på knä, gapa stort, bits inte!"
- Jag ska väl fortsätta. Ha en bra dag. - Detsamma, syster.
Jag ringde Sébastien för att berätta för honom. Han kommer.
- År du inte glad? - Visst! Jag får se senaste videospelet.
- Det hör till hans ålder. - Visst, men en bok kunde han väl läsa!
Vilken som helst. År jag för krävande?
Han kanske inte läser, men han tjänar mer på en månad än du på ett år.
- Bussigt! - Det fanns ju plats.
- På måndag mot Belfast-Berlin. - Jag stannar längre.
Min store pojke!
Gick resan bra? Du är väl trött. Vad är klockan för dig? Två på natten?
- Hej, Gaëlle, hur mår du? - Bara fint, tack.
- Gokväll, herrn. - Min unge man...
- Minns du Gaëlle? - Gaëlle är oförglömlig.
Gokväll.
Hur är det?
- Inget eget rum? - Jag har tur som slipper korridoren.
Jag försökte ordna nåt, men...
"Pappa är mycket sjuk. Hör av dig."
Meddelande skickat till sylvainesomseglarhotmail. Com
Det ser inte bra ut. Nej.
Men för att vara säker behöver jag en PET undersökning.
Kolla om det finns i Montreal. Jag kan få resultatet via satellit.
Det står för Positron-Emissions-Tomografi.
Sherbrooke har en, men väntetiden är ett år. Inget att tänka på.
Ska ni inte med till Burlington idag? De har, men det är dyrt, 2000 dollar.
- Kontant eller med kort. - Inga problem.
- Ni har tur. - Ja.
Du har aldrig lyssnat på min kropp, men jag klandrar dig inte.
Du får ursäkta mig, men jag måste klä på mig.
Ambulans hämtar om tio minuter, för att köra mig till Burlington, USA.
Strålbehandling två gånger till. Maskinerna här är för gamla.
Kom inte med undanflykter. Du sårar mig.
Det här är min son Sébastien som ska följa med mig.
Det är... en kvinna jag kände förr i tiden.
Jag klarade inte av att gå hit ensam.
- Har ni aldrig varit här? - Aldrig.
- Men ni ses väl regelbundet? - Alltid på neutral mark.
Oftast på restauranger.
- Kom han hem till er? - Emellanåt.
- Men ni kom aldrig hit? - Nej.
Jag visste att älskarinnorna kom hit. Med lite tur hittar vi säkert trosor.
Jag är glad att Sébastien följde med. Viktigt att de börjar tala med varann.
2,10 dollar per fat, break-even vid 17,90 på putsarna, 21,70 på kombin.
Jag skickar ett mail med detaljerna. Okej? Hej då.
PATIENTASSISTANS
God morgon och välkomna till Amerika.
- Gud vare lovad. - Halleluja.
Du har väl hört ordspråket: "Jul i scannern, påsk på kyrkogården."
- Hallå. - Jag har fått resultatet.
Det ser inte alls bra ut.
Säger du det?
Vi kan aldrig vara säkra men i dylika fall är felmarginalen...
- Finns praktiskt taget ingen. - Okej.
- Har han svåra smärtor? - Jag vet inte, kanske.
Bäst vore att du tog med honom hit. Inte för mirakel men han slipper lida.
- Vi är skickliga på det. - Jag tänker över det. Jag ringer.
- Jag beklagar. - Okej. Tack.
- Baltimore är nära. Flyg, en timme! - Jag flyttar inte till Amerika.
Eget rum med fåtöljer till besökarna, badrum, CD-skivor...
- Vilka CD-skivor? - Få ha musik! Och luftkonditionering!
- Vet du vad såna rum kostar? - Jag står för det.
- Jag känner inte en kotte där. - Vi åker i morgon.
Nej, jag åker inte. Jag vill inte bli mördad av fanatiska muhammedaner.
Jag röstade för statliga sjukhus och tar konsekvenserna.
- Bara idioter ändrar aldrig åsikt. - Jag vill ha vännerna.
- Jag ser inga här. - Dominique är bortrest, men Pierre...
Inga är här nu! Bortsett från den tokiga bruden i morse...
- Vem...? - Det hör inte hit.
Tårar och himlande ögon. "Min Rémy, min Rémy!"
- Vem pratar han om? - Marlène Dupire.
Du har väl inte legat med henne?! Hon är ju korkad. Det vet alla.
Du förstörde ditt familjeliv med dina historier.
- Jag har inte förstört nåt. - Mammas liv, min barndom, Sylvaines!
- Mitt fel att dottern är misslyckad! - Hon som seglar över hela världen...
...är bättre än nån som möglat bort på sämre universitet.
- Du är miljonär men vet inget alls! - Jo, att mitt liv inte ska bli som ditt!
Och jag är här för hennes skull! Hon uppfostrade mig, inte du!
Besvära dig inte. Har du inte ett plan till Hongkong?
Jag behöver inte dig! Du är en jävla pina!
- Dra åt helvete! - Du är en jävla pina!
Helvete!
- Vi åker tillbaks till London. - Det kan du inte göra mig.
Vi erbjuder världens bästa sjukhus och han vägrar. Han ändrar sig aldrig.
- Tänker ni skaffa barn? - Javisst.
Inte förrän man fått barn inser man hur ens föräldrar älskat en.
Din far bytte på dig oftare än jag. Hela skolgången ringde han lärarna.
Han var så mån om att du skulle lyckas.
När du fick hjärnhinneinflammation vaggade han dig i sin famn i två dygn-
- och sov inte en blund för att hålla döden stången.
Men det kan du ju inte minnas.
- Vad vill du att jag ska göra? - Hitta hans vänner, ett bekvämt rum.
Det klarar du lätt.
Det är förbjudet att byta sjukhus och han skulle bara hamna i en korridor.
Våningen här under står tom. Kan han inte ligga där?
En massa extra? Hör med Pelletier på administrationen. Lycka till!
Jag går nu. Ni kan vara glad som har en son som tar hand om er.
- Så det tror ni? - Ser ni barn vid sina föräldrars sida?
Jag ser sällan barn här. Kommer de, stannar de inte länge.
- Jag träffar aldrig mina. - Hade ni en pappa?
- Som låg på sjukhus? - På slutet, ja.
- Hälsade ni ofta på? - Han var i Chicoutimi, jag i Montreal.
Ni kommer väl från England? - London, Chicoutimi. Samma avstånd!
Har sjukdomen gjort er förvirrad?
Ta "end" när det är slut. Komplicerat, men koncentrera dig, så klarar du det.
Hej, pappa. Här ser du Stilla havet.
Vi lämnade Australien, går mot Nya Kaledonien, sen Påskön, Valparaiso...
Jag skickar massor med sjöluft. Det lär vara bra för hälsan.
Jag måste sluta nu, för det blir så dyrt via satellit.
Många pussar och kramar. Hej så länge.
Hej, pappa. Här ser du Stilla havet.
Flyger du till Stavanger i kväll?
Då skulle du ju kunna fixa2000 per dag, om det skulle bli värre.
Ge en order på 24,50 dollar så kanske vi kan fylla det före stängningsdags.
- Bricka? Säkerhetsbricka? - Jag söker fru Pelletier. Från Lloyd's.
Fick ni ingen bricka där nere?
Förbättras marknaden återstår 8000. Faller det mer begränsas förlusten.
Sista dörren till höger. Nästa gång måste ni ha en bricka.
Jag ringer London och säger att vi annullerar.
Goddag. Pauline Joncas Pelletier. Varsågod och sitt.
- Ni representerar Lloyd's of London. - Nej, det sa jag för att få träffa er.
Min far är inlagd och jag vill flytta honom till tomma våningsplanet.
Ordna det lite bekvämare för honom.
Underbart! Vår önskan att anhöriga ska vara delaktiga i vården av de sina.
Tillgång till infrastruktur bestäms av ministeriet, beslut om poliklinisk vård-
- så det är omöjligt att prioritera särskilda individer.
- Men min personal kan säkert... - Jag ber er titta på den här dossiern.
Ni måste förstå att våra anslag framför allt ska gå till-
- de diagnostiska parametrar, som angetts av administrativa området 2.
Det här är löjligt. Detta är inte tredje världen.
- Tänk till i morgon. - Åven om vi skulle blunda...
...skulle det krävas fackligt stöd och det är problematiskt.
Jag tar hand om facket. Dossiern uppdaterar jag varje vecka.
Jag tittar in i morgon.
Våningen är tom och jag har hittat en lokal som skulle passa.
Det tar bara fem minuter om jag får visa er.
Jag kommer om fem minuter.
Var snäll och ta nästa.
Jag tänkte alltså inreda ett rum här.
Inget görs här utan fackets tillstånd.
Det både börjar och slutar med facket. Uppfattat?
Varför tror ni att jag kom till er först?
Här måste man måla, skura golven. Rengöra allt.
Du får ursäkta. Du kanske inte inser det, men du snackar om övertid nu.
- Och jag och grabbarna... - Kontant.
- Kontant? - Kontant. En målare.
Två.
Sex timmar.
Åtta.
Och priset?
40.
35. Jag vill ha säng, gardiner, möbler, fåtöljer...
- Sånt fixar inte vi. - Anställ några och övervaka det hela.
- Och fakturera mig ett rimligt pris. - Rimligt?
Inte över 25 procent. Ni får 2500 nu. Sen kommer vi överens varannan dag.
- Vad är det? - Var är min laptop? Min dator.
- Ställde den på golvet. Den står där. - Här finns ingenting.
På golvet, sa jag, inte i skåpet. År den inte där har väl nån tagit den.
Vem? Du fattar inte. Hur hittar jag de 50 e-mail jag fått sen igår kväll.
Min deal med Norge! Hade ännu ingen backup. Vet du vad jag jobbar med?
Det borde du veta. Jag hade förklarat om du velat lyssna.
- Hur många dog? 3000? - Historiskt sett inte särskilt många.
Om vi tar amerikanskt exempel, så dog 50000 vid slaget om Gettysburg.
Vad som däremot är signifikativt, som mina gamla lärare skulle säga-
- är att hjärtat av imperiet träffades.
I tidigare konflikter, Korea, Vietnam, Gulfkriget-
- lyckades imperiet alltid hålla barbarerna utanför sina gränser.
Sett så... kanske man kommer att minnas, jag poängterar kanske-
- september 2001 som början av de barbariska invasionerna.
- Alain Lussier, tack. - För all del.
- Ursäkta, min dator blev nyss stulen. - Jaha, fyll i den här blanketten.
- Vem ska ha den? - Polisen.
- Jag har en bunt bara sen i måndags. - Kommer polisen aldrig hit?
Nej, bara om fysiskt våld förekommit.
Förra veckan blev en kvinna våldtagen i tvättstugan, då kom de.
Annars skulle de jämt vara här. Lätt att stjäla från sjuka. De sover oftast.
Och de anställda skyddas av facket. Inte mycket vi kan göra.
Ronald?
- Ursäkta mig. - Vad kan jag göra för dig, min vän?
Min dator är borta, kanske försvann den från min fars rum.
Så jag frågar er, utifall nån skulle hitta en bärbar dator.
Vi ska höra oss för, men jag kan inte garantera nåt.
- Utifall att... - Ja, utifall att. Vi kollar.
- Tack, snällt av er. - Helt okej.
Hallå.
Ja, det är jag.
Ja, jag minns dig mycket väl, Sébastien. Hur mår du?
Ja, det var länge sen.
Han är allvarligt sjuk... och helt ensam. Förutom mamma är det ingen där.
Jag visste att han skulle in på sjukhus, men inte att...
Jag kommer väldigt sällan till Montreal, så...
- Ligger han fortfarande inne? - Pierre, jag behöver dig nu.
Det är ju skolstart, vi har inte hittat nåt dagis och barnen har influensa.
Det är jämt samma sak...
Ja... Jag ska försöka boka en flygbiljett.
- Ni säger det för vi lever i hemsk tid. - Inte särskilt hemsk, nej. Inte alls.
Till skillnad mot vad folk tror var 1900-talet inte särskilt blodigt.
Krigen orsakade 100 miljoner döda, plus tio miljoner i den ryska Gulagen.
Vi får aldrig veta hur många som dött i kinesiska läger, men säg 20 miljoner.
Det blir 130-135 miljoner döda. Ingen imponerande siffra.
På 1500-talet lyckades spanjorer och portugiser, utan gaskammare, bomber-
- få bort 150 miljoner indianer från Latinamerika.
Mycket jobb, det! Hugga ihjäl 150 miljoner personer med yxa!
Åven om de hade hjälp av er kyrka var det en prestation.
I Nordamerika blev holländare, engelsmän, fransmän-
- och längre fram amerikaner, så inspirerade-
- att de skar halsen av 50 miljoner i sin tur. 200 miljoner döda totalt.
Värsta massakern i mänsklighetens historia ägde rum här.
Och här finns inte det minsta lilla museum om utrotningen.
Mänsklighetens historia är en historia av fasor.
De hade ett experimentprogram med heroin för några år sen.
Försök ta reda på om de fortfarande har det.
Fem till åtta gånger effektivare än morfin! En enorm skillnad.
Okej, tack.
- Försök vila lite. - Det ska jag göra. God natt.
- Sébastien sa också nåt om ett kök. - Han är tokig.
- Du borde inte klaga. - Hej, syster.
Ser man på! År ni premiärministerns vän eller en ishockeystjärna?
- Hans son bryr sig om honom. - Jag vet, och knölen tackar inte ens.
Min son är en ambitiös och puritansk kapitalist-
- medan jag varit socialist och njutningsmänniska.
- Njutningsmänniska är för svagt ord. - Lättfärdig.
- Lösaktig. Djurisk. - Liderlig. Pervers.
- Hur mår min käre syndare. - Bättre!
Låt mig få ge dig en kyss, din kåta orm.
- När kom du? - Igår.
- Och Alaska? - Vackert och kallt, som jag...
Ni ser, syster. Min utsökta svärdotter, min heroiska fru.
Och de två mest charmanta av mina älskarinnor. Jag kan dö i frid.
- Och brinna i helvetets eld. - Men inte ensam!
Jag vet inte hur det blir med de här två, men de kommer grillas med mig.
Jag vill inte byta plats med er, som är dömd att spela harpa på ett moln-
- mellan Jean-Paul II, trist polack, och moder Teresa, slemmig albanska.
- Sjukdomen har angripit hans hjärna. - Det är en etnologisk sanning, Louise.
Albaner är ofta slemmiga och polacker alltid trista.
- "För Polens olyckor..." - "...är ett bevis för Guds existens."
Hej.
Jag skulle vilja tala med nån. En polis eller nån som vet mycket om droger.
Slå er ner.
- Hej på er, allihop! - Claude, det är inte sant!
- Hur är det med dig, din feta gris? - Vad gör du här, din bög?
Rom, Milano, Toronto, Montreal. Mödosamt!
- Det här är Alessandro. - Vi har hört så mycket om er.
Gilles Levac. Min partner Kim Delgado.
- Angenämt. - Den här vägen.
- Slå er ner. - Tack.
Min far är inlagd på sjukhus här. Han får dålig vård och har svåra smärtor.
En god vän som är läkare föreslog att jag skulle skaffa heroin.
Jag kan inget om droger, Har bara rökt hasch som alla andra.
Men droger finns ju i alla städer och polisen vet var de säljs.
Så jag tänkte, kanske ni skulle kunna säga var jag hittar högklassigt heroin.
Det är mycket intressant, men...
Vårt jobb är att gripa langarna, inte att ge information åt köpare.
Se mig som en intelligent person som vill spara tid.
Se mig som en inte alltför korkad person som inte vill läsa:
"Polisen hjälpte vår journalist att köpa droger."
- Visst, men ser jag ut som nån som... - Ingen av oss vill sluta som trafikpolis.
- Jag lovar att jag inte är journalist. - Varför skulle jag tro er?
Börsmäklare hos MacDougall Deutsch i London. Det kan ni lätt kontrollera.
- Det är lätt att trycka falska kort. - Jag beklagar att jag besvärade er.
Jag får väl tillbringa nätterna på diskotek.
- Ser man på, familjen Citrouillard! - Claude! Hur är det med dig?
Förr var heroin de rikas drog, nu har priserna gått ner och läget ändrats.
Men en slags tradition lever kvar. Det är musikers drog, och poeters.
- Så jag ska fråga mina vänner? - Det har jag inte sagt.
Jag bara säger vilka rykten som sprids i media.
- Vad jobbar du med? - Kära du, jag är direktör för...
...det kanadensiska universitetsinstitutet... i Rom.
Och vad exakt gör det kanadensiska universitetsinstitutet... i Rom?
Vi är en kulturell organisation-
- som bistår kanadensiska universitetsstuderande... i Rom.
Hur många kanadensiska universitets- studerande finns det... i Rom?
Ja... ett visst antal.
- Hur så? År du intresserad? - Av vart skattepengarna tar vägen!
Vår organisation är liten, men givetvis har direktören en tjänstebostad...
- Piazza Borgese. ...och ni är alla välkomna som ni vet.
- Har nedskärningarna inte drabbat er? - Helt omöjligt.
Institutet är gömt i deltat av Utrikesdepartements "budgetkärr".
Inte ens ministern vet att vi existerar.
- Vem ligger jag med för sånt jobb? - Jag är rädd att de jag legat med...
...inte hade tänt på dina charmattribut, hur stora de än är.
- Det finns de som gör det, käre vän. - Inte på Utrikesdepartementet.
- År det den? - Ser så ut. Hittade nån den nånstans?
Just det.
Jag vill ge honom heroin, så jag söker nån med kontakter.
- Jag har varit borta för länge. - Jag sniffar bara babytalkpuder nu.
Jag kan höra med min dotter. Minns du Nathalie?
Jag lovar inget. Jag hör så sällan ifrån henne.
Hej, gumman, det är mamma, Diane. Jag saknar dig, gumman.
Minns du Sébastien? Han är min vän Rémys son.
Ni lekte ofta tillsammans när ni var barn.
Han vill träffa dig och höra om du kan ge honom viss information.
Ring mig när du vill. Vill du inte tala med mig får du Sébastiens nummer.
Vi måste hinna till Costco och köpa ett halvt ton blöjor.
Blir dyrt med barn, man undrar varför de i tredje världen gör så många.
Vilka dumheter du slänger ur dig. Sånt du undervisar på universitetet?
Du har väl inte skaffat boken jag talade om?
"Läkning inifrån" av Swami Rapudanthra.
- Nej, jag har inte hunnit än. - Jag kommer med den.
Kroppen har man i huvudet och där både börjar och slutar sjukdomen.
- Det säger jag jämt till Pierre. - Mycket möjligt.
- Då går vi, då. - Vi ses.
- Hur gammal är hon? - Det hänger inte på det.
Utan på att brösten är större än hjärnan. Det är sant.
Allt blod till dem får hjärnan att torka ut. En fysiologisk självklarhet.
Inga kommentarer! Hon har gett mig två döttrar som förändrat mitt liv-
- och bara hon smeker mig lite får jag världens ståfräs-
- och ni vet ju att det i vår ålder är en försynens skickelse. Kära vänner...
Nathalie?
Jag hade inte känt igen dig.
Kom.
Tack.
Har du ett fast jobb?
Vad gör du?
- Korrekturläsare. - För ett bokförlag?
- Boréal Press. - Då har du flexibla tider.
Jag föreslår att jag betalar din konsumtion, samtidigt med pappas-
- plus en rimlig lön för de timmar du tillbringar med honom.
- Vill du ha brunt eller vitt? - Jag kan inget om det.
- Vill du att han ska röka eller sila? - Jag litar på dig.
- Det borde du inte göra. - Varför inte?
Det sägs att man aldrig ska lita på en knarkare.
De har för vana att ljuga.
Det är här.
- Hur mycket behöver du? - 500 dollar.
Tack.
Hej.
Rätt kyligt...
Hon som är med mig ska hållas utan- för. Hennes mamma ville hjälpa till.
- Grip mig, men inte flickan. - Så jag ska gripa er?
- Ni tycker väl att jag är korkad. - Nej. Hitta Olivier på två dar, starkt!
- Olivier? - Ja, langaren.
- Varför griper ni honom inte? - Ni vill visst att jag ska gripa alla.
Se där. Känner ni igen honom? Det är Michel Richer, biologen.
- Griper ni aldrig langarna? - Jo, jämt.
Efter två, tre års jobb lyckas vi sätta dit en iransk liga.
Alla är nöjda och glada, men så tar irakierna över.
Eller libaneser, turkar, italienare. Efterfrågan är alldeles för stor.
Rena invasionen.
Vad gör ni här? Nu, menar jag.
- Jag gör min plikt. - Jaha.
Jag är polis.
Fisk nappar i herr Zampinos damm.
- Dags att gå och fiska. - Vilka ämnen studerade ni?
- Varför vill ni veta det? - Ren nyfikenhet.
Kriminologi, tillval psykologi.
Matematik, tillval ekonomi.
- Var rädd om er. - Ni också.
Så du minns mig inte alls? Jag stod en tid din mamma mycket nära.
- Ni menar att ni låg med henne? - Inte bara det.
- Ni var väl gift? - Ja.
De som var gifta stannade aldrig till morgonen.
Min syster och jag såg dem ibland på nätterna när vi vaknade.
Jag antar att i ett barns ögon kan såna historier verka smutsiga.
Vi kallade det för den sexuella frigörelsen.
- Vad är det? - Heroin.
Det kommer väl från opium?
Det är morfin blandat med kemiska produkter.
- Ska du ge mig en spruta? - Börja med inandning, sen får vi se.
- Det är i alla fall otroligt att... - Tyst nu, försök koncentrera er.
Första gången är den bästa. Den man sen alltid vill återuppleva.
Det kallas riding the dragon.
Rida på draken.
- God morgon. - God morgon.
Det luktar rök. Ni röker väl inte?
Nej då, jag tänder ljus när jag mediterar.
- Får ni inte intravenöst? - Dr Lévesque tog bort det.
God morgon, mina "doktoresser"?
Andas djupt.
- Har ni fortfarande smärtor här? - Ja.
- Här också? - Ja.
- Det är inte outhärdligt? - Herregud, nej!
- Ni verkar vara i form, avslappnad. - Ja, fullständigt!
- Sover ni bra? - Som ett barn.
Jag tänkte ge er smärtstillande men det behövs visst inte.
Glöm det.
Härligt! Jag säger alltid att ju längre patienten förblir klarsynt desto bättre.
- Det tänker jag vara tills jag dör. - Allt är bara bra, herr Parenteau.
- Hjärtligt tack, dr Dubé. - Jag är inte dr Dubé.
Det var ju lyckat för jag är inte herr Parenteau.
Vem är han?
- Så allt började med Maria Goretti. - Just det. Hon som sa "nej".
- Vem var Maria Goretti? - Portugisisk bondkvinna.
- Santa Maria Goretti?! - Var hon italienska?
Från Nettuno.
Portugal är Fatima, uppenbarelser, Jungfru Maria, herdinnor.
- Fatimas hemlighet. - Som bara påven kunde höra.
- Stackars Kanada 1960. - Vi trodde på det.
Det gjordes i alla fall en film om Maria Gorettis liv.
- Och stjärnan var...? - Jag kommer inte på namnet.
- Inès Orsini. - Just det.
Den odödliga Inès Orsini. Hur kunde jag glömma?
- Såg filmen hos jesuiterna i Padua. - Och jag hos jesuiterna i Brébeuf.
Och jag på seminariet i Chicoutimi.
I hela filmen är den odödliga Inès Goretti täckt från topp till tå-
- förutom att vid ett tillfälle måste våldtäktsmannens djuriska begär fram.
Så Maria går ut i vattnet och blöter sina fina fötter-
- och med en ofelbar, men sedesam, gest lyfter hon upp kjolen.
- Inès Orsinis lår... - Till och med jag minns dem.
Om ni visste vilka floder av sperma jag spritt i drömmarna om hennes lår.
En av förklaringarna till att vatten- nivån i St Lawrence-floden stigit...
I åratal somnade jag med ståkuk tack vare drömmarna om Inès Orsini, tills-
- jag såg Françoise Hardy med "Tous les garçons et les filles de mon âge".
I samma stund var jag helt oberörd av Inès Orsinis skenheliga skepnad.
Maria Goretti, ensam och övergiven, en kvinnas öde.
Jag låg många år med Françoise och vi var så lyckliga tillsammans.
Men så såg jag Julie Christie och den förälskelsen varade i sex månader-
- tills jag tog Chris Evert, tennisstjärnan-
- som jag sen lämnade för Karin Kain, som dansade Carmen i Marseille.
Hela mitt liv har jag somnat vid sidan om världens vackraste kvinnor.
Tills jag en morgon vaknade och insåg att jag hade drömt om Västindien.
Jag hade blivit gammal. Kvinnorna hade försvunnit från mina drömmar.
Om du visste hur länge sen det var jag drömde om en man.
Okej, vi hörs snart igen. Hej då.
Ska du en dag förklara för mig vad exakt det är du gör?
Du är VD för ett norskt oljebolag.
Du har just köpt ett amerikanskt oljebolag i Nordsjön.
Du producerar oljefat för 7 dollar som du sen säljer för 25.
Du vill ha den marginalen, oberoende av den fluktuerande oljemarknaden.
- Vad gör du? - Ingen aning.
- Du kommer till mig, vi kör "swap". - Vilket betyder?
En deal där min bank ger dig fast pris, och du ger mig det flytande priset.
Du garanterar leverans av olja till fast pris under ett visst antal år.
- Jag sköter din finansiella risktagning. - År du bra på det du gör?
Ganska bra.
Tror du att du skulle kunna övertala chauffören att stanna vid sjön?
Antagligen.
Jag skulle så gärna vilja se sjön igen.
När jag doktorerade i Berkeley gick också Locken och Donaldson där.
Två framtida Pulitzerprisvinnare.
De var inte bättre än jag, men de var amerikaner.
Jag åkte tillbaks hit, undervisade, gifte mig och... sen var det inget mer.
- Fullt upp med kvinnohistorier. - Inte i nån stor omfattning.
Nej, jag borde ha drivit det till omåttlighet.
Det var patetiska historier i dåligt uppvärmda bostäder i Mont-Royal.
Universitetet bytte ut mig med två dars varsel. Dekanus glömde säga adjö!
Minsta lilla sekreterare som ska ha mammaledigt får tårta och vin.
Mina damer och herrar...
Av hälsoskäl stannar jag inte och Raphaëlle Metellus blir min vikarie.
- Ja? - Påverkar det våra inlämningsdatum?
Alla datum för inlämning av uppsatser, liksom för examina, förblir desamma.
Fler frågor?
- Lycka till. - Tack.
Då så, som ni såg förra veckan blev valet 1840 särskilt stormigt.
Whigpartiet...
...som just hade bildats, förenade fyra olika valkretsar.
Det var de nationella republikanerna från Adams and Clay-rörelsen-
- initiativtagarna, men de följdes snabbt av de konservativa som var...
- Hej. - Hej.
- Irina är hemma, så jag måste gå ut. - Okej.
- År det till dig Nathalie köper? - Hon är en vän.
Kommer du ofta vore det kanske bättre att vi två gjorde affärer.
- För mig är det bara tillfälligt. - Allt är tillfälligt här i livet.
"I en flod badar man aldrig i samma vatten", som han sa...
Vad var det han hette?
- Du vet han... - Ja, han.
Du kan inte lita på Nathalie. Hon kommer att lura dig.
Vi får se.
- Du har min adress. - Visst.
Hasta la vista.
Baby.
- Vad gör du här? - Jag ville träffa dig.
- Jag tänker alltid på dig, gumman. - Jag vet, du har sagt det.
Jag vaknar på nätterna och ser dig ligga blödande i en gränd.
Jag är så rädd för din skull. Det är outhärdligt.
Du har för livlig fantasi.
- Du vet att detta inte kan fortsätta. - Det är klart att jag vet.
Jag vet det bättre än du. Du kan inte hjälpa mig.
Jag vet att det är mitt fel, och det är det som tar kål på mig.
Det gör varken från eller till. Jag behöver inte det här.
- Du klamrar dig inte fast vid livet. - Inte precis.
Jag var som du i din ålder. Redo att dö när som helst, struntade i vilket.
Unga är bäst martyrer. Ju äldre man blir, desto mer fäst blir man vid livet.
När man börjar subtrahera... "Jag har 20, 15, 10 år kvar."
När man gör saker för sista gången. "Jag köper min sista bil."
"Det är sista gången jag ser Genua, Barcelona."
- Jag lever inte så länge. - Det vet du inget om.
- Äverdoser är rätt vanliga. - Inte ens det kan du förutse.
Kanske slutar du en dag och blir en gammal dam.
Vi förstår inte det förflutna. Hur kunna förutse framtiden?
Ingen vet vad som väntar... Utom jag, nu. Jag vet.
- År ni rädd? - Oh, ja.
Jag vill inte lämna livet. Jag älskade det så.
- Vad var det ni älskade så? - Allt.
Vinet, böckerna, musiken, kvinnorna, framför allt kvinnorna.
Deras doft, deras munnar, deras mjuka hy.
Har ni varit med många? År de inte lite lika i längden?
- Jo, men jag tröttnade aldrig på dem. - Har ni ännu lika stora framgångar?
Nej, inte nu längre. Det är inte detsamma när man blir äldre.
- Och kan ni dricka lika mycket vin? - Tyvärr inte. Levern säger stopp.
- Resorna ni ville göra... gjorde ni dem? - Så mycket turister överallt numera!
Det är inte livet ni lever nu... ni inte vill lämna. Det är det liv ni levde förr.
- Det livet är redan dött. - Kanske.
Hallå?
- Gaëlle? Det här är Malcolm White. - Hejsan.
Årkestiftet Montreal, katolska myndigheterna-
- sitter visst på en mängd konstverk. De talade om fulla lagerlokaler.
- Hon är halv sex på morgonen här. - Jösses. Förlåt, jag är så ledsen.
Jag ringer sen.
Jag väntade mig en gammal antik- handlare, inte en charmant ung kvinna.
- Jag varnar er. Jag är inte specialist. - Ni vet att...
Förr i tiden var alla katoliker här. Som i Spanien och på Irland.
Vid en exakt tidpunkt, år 1966...
...tömdes plötsligt kyrkorna på några månader.
Ett mycket underligt fenomen som ännu ingen kunnat förklara.
Så nu vet vi inte vad vi ska göra med det här.
Myndigheterna skulle vilja veta om det har nåt värde.
- Kommersiellt sett? - Ja.
Har ni monstranser eller franska nattvardskärl från 1700-talet?
Amerikanerna har köpt alla. Det finns några exemplar kvar på museer.
Detta är säkert mycket värdefullt för folket här, för det kollektiva minnet.
Men... finns det något man skulle kunna sälja?
- På världsmarknaden? - Ja.
- Uppriktigt sagt tror jag inte det. - Så allt det här är helt värdelöst.
Jag följer er ut.
Pius Xll satt i sin Vatikanstat medan Primo Levi fördes till Auschwitz...
År inte det att beklaga? Det är avskyvärt! Vedervärdigt!
Om det ni säger är sant, om historien är en serie fruktansvärda brott-
- så är skälen ännu starkare för att nån måste finnas som kan förlåta oss.
Det är vad jag tror.
Ni har tur, ni.
- Om jag ändå hade kunnat skriva. - Har ni aldrig skrivit nåt?
Några artiklar här och där, inget som markerat.
- Vad gör ni, Rémy? Vad gör ni? - Jag är trött på den här.
Vad hade ni velat skriva?
"Gulag-arkipelagen", "Periodiska systemet".
- Hade ni platsat på den nivån? - Aldrig! Men jag hade försökt.
Lämnat nåt efter mig. Det är viktigt även på ens egen nivå.
Kunna säga att man har gjort sitt bästa.
Då får man säkert dö i frid. Jag har misslyckats med allt.
Ni är i alla fall medveten. Det finns så många nöjda lärare, outhärdliga...
Jag känner inte er dotter, men Sébastien är inte precis misslyckad.
- Det är då inte tack vare mig. - Det vet ni inget om.
- Vi ville höra hur det stod till. - Alla undrar hur ni mår.
- Säkert inte alla. - Ni skulle bli förvånad.
När jag sa att jag skulle sluta verkade ni inte berörda.
- Vi insåg det inte då. - Exakt, men nu när ni är borta...
- Då inser vi skillnaden. - Det ni säger gör mig verkligen rörd.
- Då ska vi väl gå, då. - Vi har föreläsning med Roby kl. 16.
Gå, ni...
- Lycka till. - Tack.
Ja, lycka till.
- Ge inte upp. - Nej då.
Det var som... Riktigt rara för att vara analfabeter!
Inte deras fel. De är inte sämre än vi, men ingen har lärt dem... nånting.
- För det priset kommer vi fler gånger. - Vi får se.
Nej, jag tar inte pengarna. Jag vill inte ha nåt.
- Vill ni dela på hennes del? - Okej.
Vi gifter oss nästa sommar, i Gênes, där jag växte upp, i Anjou.
Ni får se. Kapellet är mycket vackert.
Louise och jag gifte oss en februari- kväll i en dyster kyrka i en förort.
Så vi kunde ligga med varann, utan att våra familjer jäklades.
Jag vill ha bröllop i Loiredalen, som i en film.
- Ett halvår senare var jag otrogen. - Det gick snabbt.
Tack.
När jag mötte Sébastien tänkte jag att det skulle vara för evigt.
Aldrig mer andra!
Jag hoppas för er skull att det blir så, för ni vet att kärleken...
Nej då...
Inte kärlek.
Mamma och pappa talade bara om det. Om kärleken...
"Jag älskar dig, för mycket, fort- farande. Jag älskar dig inte längre."
Man bygger inte ett liv på en moral â la "poplåtsfilosofi"...
"När kärleken är allt vi har" "Lämna mig inte"
Jag är trött på det. Jag var tre år, när mina föräldrar skilde sig.
Under några år fortsatte pappa komma hem och äta söndagslunch.
En halvtimme innan han skulle gå försvann jag.
De hittade mig mellan bilens framhjul, så han inte skulle kunna köra iväg.
Mina barn ska inte behöva uppleva det.
Så numera är min njutning på nätterna säkrad av-
- min jätteskärm Toshiba, vid foten av min säng.
- Inte längre några ihopknipna tår? - Nej. Jag har sett tillräckligt i tak.
- Aldrig mer? - Butiken är stängd, vapnen nedlagda.
Jag har hängt upp mina skridskor.
Åven mellan oss är det lugnare än förr i tiden.
Jaså?
Han är i Bologna hela veckan, jag i Rom. Vi har ju helgerna, men...
Min fru somnar varje kväll i våra döttrars säng.
- Vad bra. Du kan läsa om Tocqueville. - Precis vad jag gjort! 2000 sidor!
Pierre är alltmer kultiverad. Tyvärr är hans prostata alltmer svullen.
Jag är ledsen, men jag tycker fortfarande mycket om det.
På landet har jag en cowboy jag bjuder in...
- Vilken cowboy? År du med en nu? - Han kommer hem en gång i veckan...
...för att skaka om granen. - "Skaka om granen?"
Ja, fast sist kom vi ihop oss. Jag kommer aldrig förstå karlar.
Jag har jämt varit med fegisar som flydde sen de blivit tillfredsställda.
Häromdan sa jag till min cowboy, för att glädja honom...
"Härligt i vår ålder att ännu kunna knulla runt lite grann."
Han blev arg, sa han inte ville vara ett objekt, talade om sitt liv som karl.
- Det gillar vi! - Han har saknat sin pappa.
Han vill ge uttryck för den feminina sidan han känner. Klart outhärdligt!
Fy för en känslig typ med slapptask. Jag vill ju bli knullad med hårda tag.
Jag är ju själv känslig och intelligent för två.
- Massage? - Om han vill ha massage?
Vill muslimen vända sig mot Mecka?
Längtar karmeliterna efter "heliga arter"?
- Det är väl första gången vi ser er? - Ja.
Jag vet inte om ni tror på tillfälliga ömhetsbetygelser.
Men gör ni det, så gör honom lycklig. Ge honom den bästa av alla massager.
Det får ni hundrafalt igen, i detta liv eller i ett annat.
År jag redan i himlen? År ni min valkyria? Min himmelska jungfru?
Jag är från Bulgarien.
Vilken glädje...
Hallå?
Nathalie kom inte. Pappa mår inte bra. Han har abstinensbesvär.
Jag ringde men hon svarar inte.
- Jag söker Nathalie. - Har inte sett henne.
- Hon är försvunnen. - Jag varnade dig.
- Hittar jag henne inte kommer jag. - Före klockan elva!
Jag får egentligen inte göra så här.
Jag borde ha lyssnat. Både du och din langare sa jag inte kunde lita på dig.
Vakna! Vi har en överenskommelse. Jag ger dig knark, du ser efter pappa.
- Vad är det med honom? - Han väntar på dig.
Vi åker dit nu.
- En överenskommelse ska man hålla. - Det är så svårt.
Nej! Vi kom överens och jag litade på dig.
Han var på torget. Bonsecours, du vet, min pappa...
Vill du att vi byter pappa? Jag skapade själv mitt liv.
Och jag föredrar mitt framför ditt.
En perfekt ung man.
Perfekt karriär.
Perfekt fästmö.
Jag är inte perfekt. Det är synd, verkligen synd.
Var har ni varit? Jag visste inte vad jag skulle ta mig till.
- Hämta en sked. - Va?
En sked.
Trettio. Fyll till trettio.
Jag klarar det inte.
- Vad gör ni? - Ställ inga frågor, vi har inte tid.
Snälla, ge honom den här sprutan. Han behöver den. Jag förklarar sen.
- Vad är det i den? - Heroin.
Snälla...
- Stäng åtminstone dörren. - Jag gör det.
- Inte varje kväll... - Det är snart över.
Känns det bättre?
Vi satte oss och han sa att han aldrig varit lyckligare än vid sjön.
- Så jag undrar, får vi låna lantstället. - Visst, när ni vill. Jag hämtar nyckeln.
- Vad söker du? - Nycklarna till stugan.
- Varför det? - Jag lånar stugan till Sébastien.
- Han vill åka dit ut med Rémy. - Du kunde ju fråga vad jag tycker.
- Förlåt att jag inte gjorde det. - Jag har ju dekorerat stugan.
Alla timmar jag tillbringat på lkea. Gardinerna jag sytt...
- Du lånar utan vidare till främlingar. - Rémy är ingen främling.
Just därför lämnade Nicole Kidman Tom Cruise!
Han lånade jämt ut deras hus i Colorado.
Jag lånar ut mitt hus till min vän Rémy och du håller tyst!
Jaha. Jag stannar inte en sekund till. Jag tar flickorna och hittar en våning.
- Glöm det. Jag ordnar på annat sätt. - Absolut inte. Åk dit när du vill.
Bry dig inte om det här. Det är jämt likadant. Sånt är livet.
Tack.
Har du inte hört från Sylvaine?
Nej, och jag talade med båtägaren i Chile.
- Hoppas hon inte råkat ut för olycka. - Internet går ej. Stilla havet är stort.
Adjö.
Acceptera mysteriet. Gör ni det är ni räddad.
Säg att ni älskar honom. Säg det till honom och rör vid honom. Gör det!
Drick den här.
- Nu på en gång? - Framför mig. Metadon är allvarligt.
Nu litar jag på dig. Drick en varje dag.
Bara en, varken mer eller mindre. Kom sen tillbaks på måndag.
Gör du en tabbe stryks du ur programmet.
- Jag har svårt att acceptera det. - Ni vet att det är nödvändigt.
Jag har så svårt att finna mig i det.
Det bara är så. Lagen är sån.
När ni sluter ögonen dör miljoner andra i samma stund som ni.
Jag kommer inte längre finnas här. Jag! Jag försvinner för alltid.
Om jag ändå hade lärt mig nåt.
Jag känner mig lika hjälplös som dagen jag föddes.
Jag har inte lyckats finna nån mening. Det är det man måste söka efter.
Ibland tänker jag att det är det man måste söka efter.
Vi har varit allt.
Separatister, "independister", "sovereignister"-
- "sovereignist-associationister".
- I början var vi existentialister. - Vi hade läst Sartre och Camus.
Sen Franz Fanon, blev antikolonialister!
- Sen Marcuse, blev marxister! - Marxist-leninister!
- Trotskister! - Maoister!
- Efter Solzjenitsyn, strukturalister! - Situationister.
- Feminister. - "Dekonstruktionister."
- Finns det nån "ism" vi inte avgudat? - "Idiotism."
- Åh, nej! Minns Guo Jing. - Vem var det?
- Arkeolog med slitsar upp till låret. - Till och med du minns det!
På slutet av 1970-talet öppnades Kina mot västerlandet.
Guo Jing kom till Montreal-
- och universitetet skickade den trogne vänsterradikalen, mig.
Jag går in i matsalen på hotellet. Jag ser henne och jag faller...
En skönhet som fått kejsare Qins 7000 lergodssoldater att smälta.
Jag beställde in te, vi småpratade-
...och jag tänkte mig Lotusblomman... - Och Széchuans drake.
För att få henne intresserad sa jag: "Fantastiskt allt som händer hos er."
"Om ni visste hur vi avundas er. Er kulturella revolution är underbar."
Jag ser hennes vackra ögon beslöjas. Jag tänker att hon ser mig som-
- en provocerande CIA-agent eller som den största idioten i västvärlden.
- Hon väljer det senare. - Vips försvann lotusblomma och drake!
Under två år hade hon rengjort svinstior.
Fadern hade mördats. Modern begått självmord.
Så sa en korkad kanadensare-
- att, efter att ha sett Godards filmer och läst Philippe Sollers-
- tyckte han att den kinesiska kulturrevolutionen var helt underbar.
Lägre kan en idiot inte sjunka...
I all enkelhet, äggröra med kaviar och färsk tryffel.
Från Toscana!
Och för att stanna i Italien, Castello Banfi Excelsus.
Enkelt och gott.
- Varför var vi så dumma? - Rör det sig om medfödd dumhet?
Inte alls. Intelligens är inte ett individuellt drag.
Det är ett fenomen som är kollektivt, nationellt, sporadiskt.
- Se där! En ny teori. - Absolut!
Aten, 416, Euripides, "Elektra".
I publiken två rivaler: Sofokles och Aristofanes.
Och hans två vänner: Sokrates och Platon.
- Intelligentian var där. - Jag har nåt bättre.
Florens, 1504, Palazzo Vecchio, två väggar, två målare.
Till höger Leonardo da Vinci. Till vänster Michelangelo.
En lärling: Rafael. En manager: Niccolò Machiavelli.
Forza Italia!
Philadelphia, USA, 1776-1787.
Självständighetsförklaring och USAs konstitution.
"När det i mänsklighetens historia..."
Adams, Franklin, Jefferson, Washington, Hamilton och Madison.
Inget annat land har haft sån tur.
Jag är född i Chicoutimi, Kanada, 1950.
Rena miraklet att du inte är mer korkad än vad du är.
1950 var alla korkade, både i Aten och i Chicoutimi.
Hos oss hade du stött de röda brigaderna.
- Och nu är det Berlusconi... - Philadelphia hade röstat på G. Bush.
Du är inte så korkad, trots allt.
Intelligensen har försvunnit och den kan vara borta väldigt länge.
Hur lång tid var det mellan Tacitus död och Dantes födelse?
- Elva århundraden? - Araberna höll intelligensen levande.
- År du inte hungrig? - Jag får inte ner nåt.
- Och du? - Nej tack.
Aldrig trodde jag få uppleva den dan då du skulle säga nej till färsk tryffel.
Dessvärre har den dagen kommit, min vän.
En klunk vin...
Skåla för min hälsa och berätta hur gott det är.
Den behagligaste döden vore den Félix Faure fick.
- Förklara varför jag inte förvånas. - Man kan ju alltid hoppas...
Vem var han?
Den välsignade Félix Faure. President för den franska republiken.
Hans hjärta slutade slå då älskarinnan, den förtjusande Madame Steinheil-
- stod på knä framför honom och utförde den bästa av alla avsugningar.
- Herregud! - Hans fiender utbrast:
"Han ville bli stor som Caesar, men dog på kuppen."
Och Madame Steinheil fick smeknamnet Dödskyssen.
Inte händer sånt mig, inte!
Det är inte vårt fel om ditt hjärta håller så bra.
Jag vill påpeka att en gång i tiden gav jag och flera andra dig...
...suveräna avsugningar. - Kanske skulle ni ha lagt på ett kol!
Omöjligt, för vi sög av alla krafter redan.
Herregud! Bara sög och sög...
- Jag är helt slut. - Gå och lägg dig.
- Kommer inte du också? - Inte i natt.
Medeltiden, manuskripten.
Barbarerna, överallt, i morgon...
Se där, prinsen närmar sig.
- Hallå... - Hej, det är Frank.
Var det där roligt?
Jag är rädd.
Vi gör som du vill. Du bestämmer.
Vet du vad jag önskar att du får?
En son som är lika snäll som du.
Och du har inte hört ifrån Sylvaine?
Nej.
Berätta för henne att jag tänkte på henne.
Jag älskar dig.
För inte så länge sen hade jag tagit er utan att fråga först.
- Kanske hade jag låtit er göra det. - Det var väl det jag trodde.
Hej då.
- Jag har inte varit här. Vi sågs inte. - Självklart inte.
Det här kom precis.
Ombord på en båt kallas det "onda ögat".
Guds handling.
Att krocka med ett isberg på natten, eller få en brand efter en gasläcka...
Händer det vet vi att risken finns att vi inte kommer tillbaka.
Det var alldeles för länge sen vi sågs, kära pappa.
Min pappa, min pappsing...
Jag kommer att ha saknat dig hela livet.
Säg dig själv att jag är en lycklig kvinna. Jag har hittat min plats.
Jag vet inte hur du gjorde det, men du gav mig din livslust.
Du och mamma tillverkade otroligt starka barn.
Det är ett verkligt mirakel.
Du vet att...
...den förste mannen i en kvinnas liv...
...är hennes far.
För mig kommer du alltid att finnas kvar.
Jag har uppskattat mitt enkla liv tillsammans med er, kära vänner-
- och det är era leenden jag tar med mig.
Åh, Rémy...
Mannen i mitt liv.
Min skyddsängel.
Det har varit ett privilegium att få lära känna er.
Det var ett privilegium för mig.
Mamma vill inte bo här. Jag behöver inte sälja våningen direkt.
- Du kan flytta in, så får vi se sen. - Okej.
PRIMO LEVI "ÅR DETTA EN MÅNNISKA?"
E.M. CIORAN "HISTORIA OCH UTOPl"
SOLZJENITSYN "GULAG-ARKIPELAGEN"
SAMUEL PEPYS "DAGBOK"
- Varsågod. - Tack.
Jag älskar dig.
Äversättning: Marianne Marty (c)